Fald så ned, unger. Vær nu lidt stille.
Hvem kastede den der? Så er du selv ude om det.
Ikke mere sodavand. I er helt oppe at køre.
Taxa!
- Nej! Det var min. - Beklager.
Dumme nar!
Stop, dit svin.
- Hit med pungen. - Giv mig kagen. Hvor bliver Paul af?
- For satan, det er jo mr. Duncan. - Kender du fyren?
Jeg havde Maurice til biologi i niende klasse for fem år siden.
Men det hjalp åbenbart ikke meget med de ekstratimer.
Kom, mand. Han er sgu helt i orden. Den bedste lærer, jeg har haft.
Kom så!
Det er jeg ked af, mr. Duncan.
Enhver kan jo tage fejl.
- Har du styr på det? - Det var du godt nok længe om.
Jeg løb ind i en gammel elev. Han holdt mig tilbage.
- Fik du gaven? - Ja ja. Voila!
Så er det nu. Clara, slukker du lige lyset?
Endelig.
- Er I klar, alle sammen? - Går det godt, Jeff?
Hvor er han? Hvor er min dreng?
Far!
- Han kan ikke. - Nu fik du mig til at grine.
- Hvor ligger den privatskole så? - På Mars.
I en af forstæderne. Det lyder alle tiders, men Paul er i tvivl.
- Det er en anden slags skole. - Ja, færre stoffer, bedre kantine.
Paul har samvittighedskvaler.
Mor! Far! Det er bare den sejeste gave!
Ja, den er flot, ikke?
- Kan han tåle mere sukker? - Jeg bryder alle regler.
- Hallo! Er Steggie herinde? - Pas på.
- Så er der kage til Steggie. - Det kan han da ikke spise.
Han er jo planteæder.
Nå, så han er planteæder? Så må jeg jo tage det med igen.
- Vent! Måske skulle vi lade det stå. - Tænkte det nok.
- Var det en god fødselsdag? - Ja.
- Godnat, far. - Godnat.
- Hvad var den allerbedste gave? - Min jakke.
- Den fra jer. - Du ser så flot ud i rødt.
Hvad har du på tapetet i morgen?
Jeg skal ind forbi galleriet, så skal jeg hente en ny linse...
...købe et par nye sko til Adam.
Og så vil jeg have din krop.
Det kunne jeg jo gøre lige nu.
Har du overvejet det job, du blev tilbudt?
Du er godt klar over, at vi så skal flytte, ikke?
- Så flytter vi bare. - Før syntes vi, her var sejt.
Dengang et måltid bestod af fire smøger og en cola light.
Jeg er også vild med kvarteret, men vi må tænke på Adam.
Storbyen er ikke børnevenlig. Og du vil tjene det dobbelte.
Men nu har du lige fået succes med dine fotografier.
Jeg kan bare ikke slippe af med følelsen af... at jeg sælger ud.
Hør nu her. Jeg har meget stor respekt for din høje moral.
Men det handler om Adam. Nogle gange må man slække lidt på etikken.
- Så er det din tur. - Okay. Jeg skal på skovtur.
Og jeg tager en avis med.
En bagel, en croissant...
- En delle. - En af dem, du har om maven?
Mor, altså! En delle og...
Skobutik klokken tre.
Hold mig i hånden.
Hvis du pumper dem mere, eksploderer de nok.
Gør de?
- Vil du have dem? - Ja.
Vil du have den her?
- Jeg går lige udenfor og tester dem. - Okay, men ikke ret langt væk.
- Hvordan ønsker De at betale? - Med visakort, tak.
- Jeg skal bruge Deres underskrift. - Undskyld. Nu skal jeg være der.
Hej!
Hvor er I?
Hvor er min velkomstkomité?
Jeg er ked af det, men lærermødet trak ud.
Du har fire nye beskeder.
Paul, jeg...
Vi tager os af begravelsen. Gud være med jer.
Skat?
Undskyld, er du Jessie? Jessie Duncan?
Det er mig, Richard. Richard Wells.
Jeg underviste din kone for mange år siden.
Ved du hvad, Richard? Det er ikke så godt nu.
Nej, jeg læste om det i avisen. Det gør mig ondt.
- Tak. - Har I et øjeblik?
- Undskyld. Jeg ved, det er hårdt. - Ikke nu.
Jeg beklager, men jeg har ledt efter jer. Jeg vil hjælpe jer.
- Hjælpe os? - Jeg er specialist i fertilitet.
Jeg vil bare gerne tale med jer. Vi kan gå over på restauranten.
Jeg arbejder inden for obstetrik, men brænder mest for forskningen.
- Hvad er det nu, du laver, Paul? - Jeg er biologilærer.
Vil du ikke bare sige, hvad det drejer sig om?
Sagen er den...
Der er ikke nemt at få sagt,
så nu siger jeg det bare.
Min klinik har udviklet en metode,
hvor man via en enkelt celle kan skabe et genetisk identisk foster.
Et foster, der bæres gennem hele graviditeten og genfødes.
Taler du om kloning? Ja.
Det ville blive en identisk dreng,
helt ned til hvert kromosom i hvert eneste hår.
Er det sådan, du vil hjælpe os?
Jeg har haft min gang på hospitalet og fik adgang til Jessies journal.
Jeg kender til komplikationerne ved Adams fødsel.
Du kan ikke blive gravid igen.
Jeg måtte sikre mig, at Jessies problemer ikke ville hindre forsøget.
Nu ved jeg, jeg kan hjælpe. I kan få jeres søn Adam tilbage.
- Han kan fødes igen. - Adam er død, for fanden!
Min søn er død.
- Og så kommer du med det her? - Jeg vil ikke gøre det sværere.
Men jeg kan gøre det her, og det skal I vide.
Det er forbudt og ikke mindst uetisk.
Forbudt, men ikke uetisk. Vi bruger liv til at skabe liv.
- Har du prøvet at klone et menneske? - Nej. Jeg har ventet på den rette.
Jeg læste om ulykken. Jeg håber, hvis I ikke vil...
- Hvad tilbyder du os? - Han ved ikke, om han kan.
Jeg ved, jeg kan. Men det handler om tillid.
I tager en chance med mig, men jeg tager en chance med jer.
Min klinik ligger 500 km herfra. Hvis I siger ja, må I flytte
- og vende op og ned på jeres liv. - Paul har ret. Det er ulovligt.
I må bryde alle bånd med familie og venner, der kender Adam.
Jeg hjælper jer med at skaffe bolig og arbejde.
- Jeg har hørt nok. - Jeg ved, du er ude af den.
Du ved ikke en skid!
Du vil aldrig vide, hvordan det er. Så går vi.
Undskyld, hvis jeg har rystet jer.
Mit nummer. Dna kan opvares på ubestemt tid,
men Adams celler lever kun 72 timer. Hvis I ombestemmer jer...
- Hvordan kan du overveje det her? - Hvordan kan du lade være?!
Har du tænkt over, hvor meget der kan gå galt?
Skat, hør nu her. Jeg elsker dig. Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig over alt på jorden. En enkelt fejl, og det hele mislykkes.
- Tænk, hvis det lykkedes. - Det ville ikke være Adam.
Han ville få det samme ansigt, den samme latter.
- Vi kan prøve igen. - Nej. Det ved du godt.
- Vi kan få... - Jeg vil ikke have et nyt barn!
Jeg vil have Adam! Jeg vil have ham tilbage!
Ved du, hvad jeg tænkte, da jeg ventede på ambulancen...
...og jeg holdt ham i mine arme...
...og så ham dø?
"Det her er sidste gang, jeg nogensinde holder ham."
Min lille dreng.
MIRAKELKLINIKKEN
Jeg har lige hørt det. Det gør mig ondt.
Tak, Sam.
Hvordan klarer Jessie det?
- Hun har det ikke så godt. - Nej, det er da klart.
Vil du ikke bare kondolere?
Jo, det skal jeg nok.
Sam, må jeg spørge dig om noget?
Har du hørt om lægen Richard Wells?
- Ja, selvfølgelig. Hvorfor? - Han er en af Jessies gamle lærere.
- Er han? - Han er nærmest en legende.
Han forskede i kromosonkort på højt plan.
Han var virkelig foran sin tid. Nå, men rygtet går på,
at han solgte sine resultater, tjente kassen
og så holdt op med at forske.
Jeg falder af og til over en af hans artikler.
De er altid fremragende. Han er som sagt...
Et geni. Ja, jeg ved det.
- Paul. Det gør mig virkelig ondt. - Tak skal du have.
Tre, to, en. Så er I på!
- Det er mig, der vender rigtigt. - Hov, vent. Nu er jeg forvirret.
- Er det nu en god idé? - Jeg synes, vi skal kalde den Adam.
Gæt, hvem det er. Det er Adam.
- Jeg kender ingen Adam. - Jeg er din søn.
Lige i klokkeværket.
- Er alle med på billedet? - Sikke et flot trekløver.
Jeg har aldrig set den hat før.
Mit hår ville ikke sidde ordentligt.
Alle celler er på en måde kloner. Identiske kopier af stamcellen.
Man kan kunstigt stimulere kopiering ved at støde
en specialiseret celle tilbage til stamcelle stadiet.
Den celle, den var, før den blev en levercelle, hjernecelle
eller bare en hudcelle.
Så smeltes dens kerne sammen med moderens æg, hvis kerne er fjernet.
Ægcellen vil forhåbentlig tage imod donorkernen som sin egen,
og så tager naturen over.
Hun klarede det flot.
Vi beholder hende lidt for at sikre os, hun tager imod implantationen.
Hun skal ligge ned mindst en time.
Skal jeg ikke vise dig huset? Hun er i gode hænder.
Så trods de mange ansatte, er der ingen, der ved det?
Indgrebet ligner en almindelig implantation.
Personalet har fået at vide, det er en kunstig befrugtning.
Riverton er en dejlig by. I skal nok falde til her.
Den ligger lidt afsides, men her er et godt sammenhold.
Rare folk. Mange børnefamilier.
Et perfekt sted for et barn at vokse op.
Hvis du kører efter mig, viser jeg dig rundt.
Smukt landskab, ikke? Egnens historie går langt tilbage.
Huset er mindst 100 år gammelt. Det er desværre ikke møbleret.
Jeg har bestilt nogle møbler. De bliver leveret.
Hvad nu, hvis det ikke lykkes? Hvis indgrebet ikke går som ventet?
Det lykkes. Du kan ikke være sikker.
Det kan man jo aldrig være. Selv en almindelig graviditet kan gå galt.
Men helt ærligt, hvad har du at miste?
Hende. Jessie.
Det her er hendes eneste håb i hele verden.
Jeg vil ikke skuffe hende. Heller ikke dig.
Det giver jeg dig mit ord på.
- Skal vi virkelig bo i det her slot? - Indtil videre.
Det er da et utroligt smukt hus.
- Se her. - Hvad er det?
Hold da op. Kom og se, Paul.
- Ved du, hvad vi kan have hernede? - Et mørkekammer?
- Hvordan har du det? - Jeg skal nok klare det.
Så er jeg hjemme, skat.
Så er jeg hjemme. Hvor er du?
Det er et stort hjem, hva'?
Du sagde ellers, at vi aldrig skulle holde fest her.
- Kom så. Pres. - Jeg kan ikke! Det gør ondt!
- Du klarer det fint, Jessie. - Hovedet er næsten ude.
- Der er noget galt! - Nej. Det går fint.
Jeg kan se hovedet. Pres nu til.
Sådan. Så er vi ude.
Må jeg få et lille skrig?
Kom så.
Han er helt perfekt. Han har det godt.
- Jeg skal lige have en vejrtrækning. - Han har det fint.
- Hvor længe? - 30 sekunder. 31, 32...
...33, 34, 35...
- Vi må ventilere ham. - Hvad er der galt?
39, 40 sekunder...
Kom så.
Min skat, lille skat.
Det gik fuldstændig ligesom sidste gang.
Det er ham. Du skulle lige give os en forskrækkelse, hva'?
Tak, Gud. Tak.
Sådan, lille mus.
Godnat, Adam.
Min lille dreng.
Jeg har det nu stadig lidt mærkeligt med det.
- Det er jo hans navn. - Han har altid heddet Adam.
Værsgo, kammerat.
- Onkel Richard! - Tillykke med fødselsdagen, Adam.
- Hvordan går det på arbejdet? - Fint. Det er dejlige, kvikke unger.
Af og til føles det, som om jeg lærer fisk at svømme.
På et fornemt badehotel.
Savner du stadig din gamle skole?
Jeg vil snarere sige, at jeg savner at savne den.
Onkel Richard, vil du hjælpe mig med at sætte den op?
Vi skal have den højt op. Og holde den langt væk fra træerne.
- Hvad var det for et ord, du sagde? - Reservirer. Det er fagsprog.
Vi har haft om naturressourcer i skolen.
Det hedder et reservoir. Det er en sø, som er skabt af mennesker.
Jeg troede, Gud havde skabt alt.
Ja, hvis du tror på, han skabte de folk, der opfandt reservoiret.
Ikke også?
Hallo, kammerat! Kommer du ikke ind nu?
Sig farvel til dine venner.
Hallo! Hvor er fødselsdagsbarnet? Hvor mange gange skal jeg sige det?
Du må ikke lade dit legetøj ligge og flyde, så vi falder over det.
Vi er jo nogle, der ikke går rundt med hjelm på.
Hvad laver du?
- Hvor har du den fra? - Det var gaven fra Joey Smoyer.
Kan du godt lide den?
Nu skal du sove.
- Der er noget, jeg har tænkt over. - Hvad?
Jeg bryder mig egentlig ikke ret meget om dig mere.
Der fik jeg dig!
Nu er der en, der får ballade! Hvor tror du, du skal hen?
Nu bliver du fanget.
Det er bare, fordi han på så mange måder er præcis den samme, ikke?
Men han er stadig sin helt egen.
Og så... jamen se ham lige.
Nogle gange glemmer jeg det helt.
Men så sker der noget som det med dinosaurussen.
- Sådan har jeg det også. - Det bekymrer mig bare.
- Tænk, hvis han fandt ud af det. - Det gør han ikke.
Hvordan ville han tage det? Jeg elsker ham bare så højt.
Jer begge to.
Nej!
Hjælp! Hjælp!
Bare rolig, jeg er lige her.
Far!
Mor!
Åh gud. Adam!
- Gå væk! - Tag det roligt.
- Hold dig fra mig! - Tag det roligt.
- Der sker ikke noget. - Gå væk!
- Tag det roligt. - Slip mig!
- Jessie! - Skat?
- Åh gud. Hvad skete der? - Han sank bare sammen.
- Ring efter en ambulance! - Nej, Richard.
- Jeg vil have ham på hospitalet. - Mit personale kan klare det.
- De ved jo ingenting. - Helt i tråd med vores aftale.
Men han har været bevidstløs i fem timer.
Hans vejrtrækning og farve er god.
- Han sover bare. - Men han vågner ikke.
Det lyder som søvnterror.
Barnet skriger i søvne, sidder, går, taler, men man kan ikke vække det.
Du var der ikke. Det er noget helt andet.
Det er skræmmende, men vi har jo talt om risikoen for,
at noget ville ændre sig, når Adam blev ældre, end da han døde.
Han er jo lige præcis blevet otte nu.
Du sagde ikke, det kunne blive sådan.
Hvor kunne jeg vide det fra? Han er den eneste af sin slags.
Vi havde et kort over Adams første otte år, men nu har vi intet.
Vi ved ikke, hvordan Adam på 9, 10 eller 50 år vil være.
Hvilke problemer han måske kan have.
Hospitalet kan ikke gøre mere for ham.
- Hvad er det, der sker? - Det finder jeg ud af. Nok ingenting.
Giv det nu bare lidt tid, ikke?
I de sidste otte år...
...uanset hvor lykkelig jeg har været...
...så har jeg hele tiden følt, at vi ikke ville slippe af sted med det.
Ikke fordi nogen fandt ud af det.
Bare at vi ville miste ham igen.
Vi mister ham ikke.
Det skal nok gå.
- Nej, pas nu på! Er han frisk igen? - Han har det fint.
- Jeg er sulten! - Han har det fint.
- Kom her. - Så er alt i orden.
Det var da fantastisk. Kom her.
- Har du det godt nu? - Tak, Richard.
Vi ses i morgen.
Adam! Så skal vi spise.
Jessie. Han er ikke heroppe.
Kom nu her.
Nå, her gemmer du dig. Hvad laver du her?
Hørte du ikke, at jeg kaldte på dig?
Er der noget i vejen? Jeg taler til dig.
- Svar mig. - Hvad sagde du, far?
Hørte du ikke, at jeg kaldte på dig?
Du skal spise nu. Smut ind med dig.
Paul sagde bare, at han virkede underlig.
Han lader til at have det fint.
- Det var nok ikke noget. - Der er ingen grund til bekymring.
- Hav det godt. Vi ses snart. - Tak, Richard. Hav det godt.
Jeg synes, han skal til en specialist.
- Richard siger, det ikke er noget. - Stoler vi på alt, hvad han siger?
Hvor længe skal vi leve sådan her?
Der må være en ende på vores taknemlighed over for ham.
- Er du sikker på, du er frisk nok? - Ja.
Hej hej, mor.
Er der nogen, der ved, hvad det her er?
Det er en stor, klodset model. Vi prøver at klare os uden.
Dna'en er som en sikringskasse.
Hvert gen er enten tændt eller slukket,
alt efter hvilken celle vi taler om.
Så det gen, der bestemmer længden af Kevins...
...næsehår, er ikke meget bevendt i hans lilletå.
- Er genet så slet ikke til stede? - Jo, men det er passivt. Slukket.
Det er dødt.
Ved I hvad?
Brug resten af timen på at læse kapitel 11,
og når I er færdige, må I gå.
Nu spiller jeg lidt med musklerne, og så giver I mig jeres penge.
Hvis I ikke gør det, giver jeg jer tæsk resten af livet.
Hvad så, hvis vi siger nej?
Hvad så, hvis jeg siger... fandeme jo.
Hvad har I måske tænkt jer at gøre?
Det, at han lever længere end sin første stamcelle,
har måske ladet et passivt problem blive aktivt?
Alle forandringerne kunne også være sket sidste gang.
- Søvnterroren... - Hvis det er diagnosen.
- Det er en normal søvnforstyrrelse. - Han er alt andet end normal.
- Tror du ikke også, jeg er bekymret? - Nej.
I otte år vidste vi, hvad vi kunne forvente.
Det er de færreste forældre forundt. Nu ved vi intet.
- Vi? - Du ved, hvad jeg mener.
Må jeg gå tilbage til mine patienter nu?
Har du aldrig selv villet have børn? Jessie synes, du er så god til Adam.
Han er din søn. Han betyder alt for dig.
Men du må ikke glemme, hvad han betyder for mig.
Nu kommer de. Der er du jo.
Hvorfor hænger du med næbbet?
Der er kommet en ny dreng i klassen. Roy Hazen. Han skal altid blære sig.
Med at han kan gynge højest og den slags.
- Han er en latterlig røvpuler. - Hvor lærer du den slags ord?
Det ved jeg ikke.
Jeg vil ikke høre det sprog. Sæt dig ind i bilen.
- Adam? Kom du noget til? - Jeg har det fint.
Jeg så dig ikke. Jeg så dig slet ikke!
Jeg var så tæt på at ramme dig. Jeg kunne have slået dig ihjel.
Hvor mange gange skal jeg sige, at du ikke må cykle på vejen?!
Hvad går der af dig?
- Er du okay, skat? - Ja.
Er du sikker?
Søvnforstyrrelser
Ja, det vil jeg. Jeg henter lige en kuglepen. Dr. Lieber?
I Beauford?
Tusind tak for hjælpen, Sam. Vi snakkes ved snart, ikke? Hej.
Hvem var det?
Forkert nummer.
Adam, luk døren op. Luk så op.
Luk op!
Luk så op, for fanden!
Far!
Hvorfor var døren låst?
- Badeforhænget. - Hva'?
- Han var under badeforhænget. - Nej. Se her.
- Hvad snakker du om? Der er ingen. - Du må ikke lade ham gøre mig noget.
Ingen gør dig noget. Der sker ikke noget.
Tag det roligt. Det var vist bare et mareridt.
Nej.
- Jeg så det. - Hvad?
Hvad så du?
Adam, sig det nu.
Du er nødt til at sige det til mig. Ellers kan jeg ikke hjælpe dig.
Jeg ved noget.
Hvad? Hvad er det?
- Der vil ske noget slemt. - Nej.
Jeg tillader aldrig, at der sker dig noget slemt.
Ikke for mig.
Hør nu godt efter. Du er min søn. Forstår du det?
- Sig det. - Jeg er din søn.
Det er du nemlig. Det skal nok gå.
Det skal nok gå alt sammen.
- Hvor mange æg tog du ud? - Jeg tog kun tre. Det er nok.
- Undskyld, hvis jeg forstyrrer. - Det gør ikke noget.
Vil I have os undskyldt? Hvad er der galt?
Der er noget, jeg må tale med dig om.
Jeg skal hjem og hente nogle papirer. Skal jeg ikke lave frokost til os?
Stik den!
Jeg får en idé. Vi laver en gyngekonkurrence.
- Så kan I være dommere. - Vi skal nok være retfærdige.
Damerne først.
Kom nu ikke for højt op. Så begynder du bare at græde.
Åh nej, nu må du ikke knække en negl!
Kom nu, din bangebuks.
- Din klamme skid! - Hvorfor gjorde du det?
Adam Duncan, kan du så holde op! Ikke spytte. Kom så ned derfra.
Kan du så komme ned!
Så mareridtene var måske også kommet i den her alder første gang?
De kan også være udløst af mange andre årsager.
Skolen, stress...
...problemer derhjemme.
Paul er overbevist om, at Adams celler på en eller anden måde...
Bærer på minder om hans første liv?
Der er et kendt forsøg. Man lærte en rotte at løbe gennem en labyrint.
Så blev den første rottes lig spist af en anden rotte.
Den anden rotte klarede labyrinten på rekordtid,
hvilket beviste, at hukommelsen levede videre.
Det er dybt fascinerende.
Men det er en gang vås. En vandrehistorie.
Så det er ikke muligt, at han kan huske noget?
- Nej. - Gudskelov.
Jeg er faktisk mere bekymret for Paul og hans besynderlige teorier.
Paul har det bare lidt hårdt for tiden.
Den er god.
Han er aldrig faldet lige så godt til som dig, vel?
Nej.
Han kunne da ikke finde på at rejse, vel?
Jessie... det må aldrig ske.
Herude hvor kragerne vender, er det nemt at glemme konsekvenserne.
Men hvis nogen fandt ud af det her, ville I måske aldrig se Adam igen.
- Det ved jeg godt. - Kan jeg stole på, du tøjler Paul?
Ja.
- Undskyld. Jeg fik først beskeden nu. - De ringede til mig på skolen.
- De kunne ikke få fat i dig. - Jeg var ikke hjemme.
- Hvordan har Adam det? - Fint. Han sidder på kontoret.
Jeg er bange for, at Adams opførsel har skabt afstand til de andre børn.
Han kunne have gjort skade på sig selv.
- Vi går ind og taler med ham. - Har du drukket vin?
- Jeg var ude til frokost. - Med hvem?
- Hvorfor går det dig sådan på? - Vi spiste bare frokost sammen.
Jeg ville tale med ham om Adam.
Helt ærligt, Paul.
Hvor skal vi hen?
Vi skal have en anden specialists vurdering.
Tager du gas på mig?
Ser jeg ud til at more mig?
- Denne søvnterror... - Er De helt sikker på diagnosen?
Forældrene får en forskrækkelse, men børnene vokser fra det.
Adam ændrer adfærd, fordi han ikke får nok søvn.
De kender ham ikke. Der er noget andet.
- Han vil ikke lade mig være i fred. - Hvem?
Zachary.
Er Zachary en dreng fra hans klasse?
Det ved jeg ikke. Skat, hvem er Zachary?
Drengen, der lever i mine drømme.
Fortæl mig det hele. Drengen sagde, han hed Zachary?
Ikke sådan rigtigt. Det ved jeg bare.
Du har aldrig set hans ansigt?
Han vil helst skjule det. Men jeg kan kende ham på jakken.
Hvad er det for en jakke? Lad ham nu bare svare.
Den er rød med hvide ærmer.
Hvor skal vi hen? Hvor skal vi hen?
Hvor skal hvem hen, Adam?
- Zachary. - Zachary?
- Og hvor er du? - Derhjemme.
Jeg synes ikke, vi skal gøre det her.
Siger Richard det? Jeg er sikker på, han fortier noget.
Derfor vil han være så tæt på os.
- Han holder bare meget af os. - Zachary! Zachary, hvor er du?
- Fortæl om Zachary. - Han kender ingen Zachary.
Hvad er det, du prøver på at sige? Sig det nu! Sig det!
- Så er det nok. - Hvad var det, du ville sige?
Vi må forstå det for at bekæmpe det.
- Du er død! - Pas på, Paul!
Kom du noget til? Skat, er du okay?
- Kom han noget til? - Han har det fint.
Du skal nok klare den. Det skal nok gå.
Undskyld.
Sådan, kammerat. Nu er du hjemme igen.
Nu skal du bare sove, ikke?
Far...
...døde jeg?
Nej da.
Du har hele tiden været her hos os.
Sov nu bare.
Det er det, der sker. Han husker sit første liv, når han drømmer.
- Det er bare sådan noget, børn siger. - En dreng inde i byen?
Hvis visse gener fra cellen bevarede visse dele af hukommelsen.
- Han husker ikke noget. - Hvordan kan du vide det?
Vågn op, skat. Vi er ved skolen nu.
Tegn alle i jeres familie uden for jeres hus, ikke?
Giv jer bare god tid.
Brug masser af farver. Og husk at skrive navn på.
Med flotte, store bogstaver. De skal hænge i klasseværelset.
Hej. Jeg ville bare lige se, hvordan det går med udstillingen.
Kom ind. Det går strygende. Richard Wells var her i går.
Han købte det store her og de tre små lige på stedet.
Alle tiders. Undskyld, lige et øjeblik.
Hej, Richard.
- Hvordan har Adam det? - Ikke så godt, faktisk.
Han havde søvnterror igen i går nat. Paul fik ham endda til at tale om det.
Måske kan vi udnytte hans evne til at sætte ord på det.
- Hvad ville det indebære? - Så skal han ind på klinikken.
Det vil Paul ikke have det godt med.
- Skulle du ikke styre ham? - Jeg skal nok tale med ham.
Jeg må løbe nu. Hej hej.
Kom nu! Vi gør det sgu!
Kom nu, bangebukse! Tøsedrenge! Kom nu!
Jeg gør det, så kan I også.
Er I nogle pattebørn? Savner I jeres sutteflaske? Kom så!
Er der nogen?
Der må ikke være sket noget. Den må ingen røre.
Er du dernede?
Hørte du ikke, at jeg kaldte?
Er der noget i vejen?
- Er du sulten? - Hej, mor. Hej, far.
Er du sulten?
Nej, desværre, Tanya. Det er han ikke.
Tag det nu helt roligt, Tanya. Jeg spørger ham med det samme.
Adam, Roys mor siger, han ikke er kommet hjem fra skole.
- Ved du, hvor han kan være? - Nej.
Vent lidt. Hvad lavede du nede ved floden i eftermiddags?
Jeg legede bare.
Med hvem?
Det må jeg ikke sige.
Adam? Vær sød at svare mig.
Gå op på dit værelse.
Nu!
Desværre, Tanya. Han ved ingenting.
Ja. Jeg håber, I snart finder ham.
Richard har nævnt noget om at bruge hans evne til at sætte ord på det.
Ring til ham. Vi kører Adam derind i morgen.
Adam, hvad hedder skolen?
Fortæl mig, hvad skolen hedder.
...Pius... Street.
- Kan det være Saint Pius? - Kan han tåle det her?
Han har bare fået lidt beroligende. Vi roder efter spor. Ikke også, Paul?
Jo.
Adam, er Zachary derinde?
Inde på skolen?
Det er de alle sammen.
- Det er de alle sammen. - Er du sikker på, du vil det her?
Zachary...
...Clark... Zachary...
Siger det navn os noget? Zachary Clark?
Hvem er Zachary Clark?
- De tror, jeg er ham. - Er du ham? Er du Zachary?
Hvem er du?
De tror, jeg er ham.
De tror, jeg er ham!
Stop det. Han har det dårligt.
Vågn op, Adam.
Så gør dog noget! Adam?
- Vågn op, Adam. - Zachary.
Far?
Der sker dig ikke noget.
Hvorfor kaldte du ham Zachary?
Fordi han ikke reagerede på sit eget navn.
Pis med dig. Du førte mig bag lyset. Du har bare ventet på at gøre det her.
- Paul, du er... - Jeg fejler ikke noget!
Fortæl mig, hvad der er galt med min søn!
Paul, jeg ville ønske, at jeg kunne hjælpe dig.
Adam forandrer sig.
Det er blevet værre.
Nogle gange er det, som om der er to af ham.
Han er destruktiv, skader sig selv.
De andre børn i skolen er bange for ham.
Der er noget, du ikke fortæller os.
Jeg har set dig tale til ham, når han er helt væk,
men han hører, hvad du siger.
Skub mig ikke for langt ud. Adam er min mest dyrebare skat.
Jeg går til medierne, hvis jeg ikke får nogle svar.
Jeg går til medierne. Jeg mener det sgu.
Jeg skal fandeme fortælle hele verden, hvad du har gjort!
Hvad vi har gjort, Paul. Hvad vi har gjort.
Måske har du ret. Måske kan han huske noget.
Eller også er det noget helt andet.
Hvorfor lige Zachary Clark? Hvorfor den skole?
Jeg har fri i morgen. Jeg ser på det.
Nej. Hvis Richard finder ud af...
Jeg tager af sted i morgen tidlig. Hov, hvad nu?
Slip mig! Slip mig!
Nej! Min skat!
Min lille skat!
Jessie, må jeg tale med dig? Nu.
Jeg sagde det jo.
- Det betyder ikke... - Han kunne ikke lide den dreng.
Tvillingerne så Roy ved floden. De er sikre på, han faldt i.
- Er du ikke? - Jeg er ikke sikker på noget mere.
Uanset hvad han gør, er han stadig vores søn.
Kan du finde trøst i den tanke nu?
Hvad mener du? Ville du ønske, at vi aldrig havde gjort det?
Godnat, lille skat.
Mor elsker dig.
Du gav mig et chok.
Du skal ikke være bange, mor.
Pis.
Det her hjælper ikke. Er der ikke andre skoler med det navn?
Det er den eneste her i byen. Og den har været lukket længe.
Har De et register over tidligere elever?
- Jeg leder efter en Zachary Clark. - Det ville tage lang tid.
- Jeg kan godt vente. - Et par uger?
ADGANG FORBUDT
Hej. Undskyld, jeg forstyrrer. Jeg hedder Paul Duncan.
Jeg kommer angående Zachary Clark. Siger navnet dig noget?
Det er en lille dreng. Nej, beklager.
- Havde de tidligere ejere børn? - Melinda!
Undskyld.
Der var ingen tidligere ejere.
Vi købte stedet for seks år siden. Huset var brændt ned.
Vi restaurerede det.
- Så det stod tomt? - Ja, i et par år.
Men jeg ved ikke noget om de tidligere ejere. Beklager.
Undskyld ulejligheden.
Barnepigen. Vi fik mange ansøgninger og talte i telefon med mange.
Jeg mener bestemt, at en af ansøgerne havde arbejdet for de tidligere ejere.
- Jeg har vist stadig hendes adresse. - Tusind tak.
Cora Williams?
De kender mig ikke, men jeg vil tale med Dem.
Det drejer sig om Zachary Clark.
Kom indenfor.
- Der er ingen nye beskeder. - Fanden stå i ham!
Jeg havde håbet, jeg aldrig ville høre det navn igen.
Hvad gjorde han? Der var flere episoder på skolen.
Han havde ingen venner. Han kom altid hjem med skrammer.
Engang låste de ham inde.
Da læreren fandt ham, var han skrækslagen.
Men det var for hans ulykker.
Så blev de andre børn klogere og lod ham være.
- Men så kom branden. - Branden på Saint Pius skolen?
De fandt aldrig årsagen til branden. Men jeg vidste det.
Da Zachary kom hjem, udspurgte jeg ham.
Han smilede bare til mig.
Når jeg så ham i øjnene, så jeg intet andet end ondskab.
Jeg holdt mig væk. Jeg var bange for, hvad han var i stand til.
De frygteligste tanker for gennem mit hoved.
Der var kun os to hjemme den dag.
Han var i bad, da det pludselig gik op for mig, hvad jeg måtte gøre.
Han hørte mig ikke komme ind.
Jeg forsøgte at gennemføre det. Det gjorde jeg, men...
...jeg... kunne bare ikke.
Jeg kunne bare ikke.
Da hans mor kom hjem, sagde han ikke et ord om, hvad jeg havde gjort.
Er du her?
Jeg var hjemme dagen efter, da jeg blev ramt af et skrækkeligt forvarsel.
Jeg skyndte mig derover. Jeg hørte sirenerne to gader væk.
Og så så jeg røgen. Jeg skyndte mig ind i huset.
Jeg kunne ikke se en hånd for mig. Jeg bad til, at det ikke var for sent.
- Men De kom for sent. - Hans mor var allerede død.
Det var en råkold dag. Der var altid så koldt i det store hus.
Så hun gik ned i kælderen for at se, om vandvarmeren virkede.
Er du dernede?
Og der var han.
Han ventede på hende.
Så Zachary slog sin mor ihjel?
Han brugte en hammer, som hang på væggen.
Og da han var færdig, satte han ild til huset.
Så gik han op ovenpå og legede videre.
Der fandt de hans lig.
Hvor var hans far?
På hospitalet som sædvanligt.
- Han var læge? - Ja, han var børnelæge.
Men han virkede nu mere som en videnskabsmand.
Kom nu.
For satan da!
Er du hjemme? Jessie, tag den, hvis du er der.
Jeg skal tale med dig. Ring, så snart du hører beskeden.
Jeg elsker dig.
Du skulle ikke have åbnet den.
Du skulle ikke have rørt den kasse.
Er det mig?
Skat, lad mig forklare det.
Adam?
Zachary?
Hvad?!
- Jeg skal tale med Richard Wells. - Dr. Wells er til begravelse i dag.
Hvor?
Skat? Du skal ikke være bange.
Jeg er lige her. Vær forsigtig, ikke?
Hvad var det?
Skat?
Mor?
Adam, hvor er du?
Adam kan ikke lege lige nu, mrs. Duncan.
Vent!
Lad mig forklare det!
Du kunne ikke bruge ham, vel?
Zachary. Du kunne ikke bruge ham. Måske faldt det dig ikke ind at prøve.
Det faldt mig ind.
Men han gik til i branden. Du havde ingen levedygtig celle.
Jeg reddede genetikken, men det var kun brudstykker.
Jeg var så tæt på at have metoden. Det plagede mig nat og dag.
At have den viden og ikke kunne gøre noget.
Med Adams celle kunne du bevare hans udseende,
men manipulere ting som kognition, personlighed, hans hukommelse.
Jeg har ret, ikke?
Jeg kunne ikke forudse resultatet. Jeg håbede på et glimt af ham.
Et tegn på, at noget levede videre.
Ved du, hvad du har gjort ved min søn? Ved min familie?
- Du af alle burde kunne forstå det. - Vi ville begge have vores sønner igen.
Du eksperimenterede med menneskeliv! Det gjorde I også!
Ville du åbne Pandoras æske og så lægge låget på igen?
Vi stolede på dig!
- Det går langt ud over... - Ud over samfundets normer?
Det gør alle medicinske fremskridt.
Hvis det ikke er meningen, jeg skal, hvorfor har jeg så evnen?
Fordi du er videnskabsmand. Men det her er ikke videnskab!
Det er etiske overtrædelser.
Har du ikke selv overtrådt nogen grænser?
Det ved jeg ikke... Jo.
Måske er det min straf for at ønske noget, jeg ikke skulle have haft.
Det må jeg leve med.
Men jeg vil gøre alt for at redde mit barn
og sørge for, at du får din straf. Det er slut nu.
Jeg går til politiet. Jeg finder et sted, hvor de kan hjælpe ham.
Du går ingen steder. Det var et eksperiment. Det mislykkedes.
Vi kan altid afbryde det og begynde forfra.
Afbryde det?
Det er min søn, du taler om.
Vores søn! Du har ham kun, fordi jeg gav ham til dig!
Hold dig fra ham! Hører du? Hold dig fra ham!
Du var heldig at have ham så længe. Du var intet værd, da jeg fandt dig.
Jeg gav dig et barn, et hus, et job.
Jeg har skaffet dig alt det, du sætter højest her i livet. Husk det...
...din utaknemlige lille lort!
Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor ville han ikke høre efter?
Adam?
Er du herinde?
Adam? Hvor er du?
Giv slip på øksen.
Adam.
Ja, far?
Hvem er du? Hvem er du lige nu?
Jeg er din søn.
Stadig ingen oplysninger om forsvunden læge
6 måneder senere
Læge stadig meldt savnet
Nekrologer
Hvis I kan nå malerarbejdet til på torsdag, er det alle tiders.
Det skal nok blive rigtig flot.
Hej. Kan du lide dit nye værelse?
Det er jo ikke færdigt endnu.
Prøv og hør, kammerat.
Det er en stor omvæltning, det ved vi godt.
De læger, du har været hos,
siger alle sammen, at du vil have godt af at flytte.
Skat, du har klaret det hele så flot.
Og jeg er sikker på, at i en ny by og med nye venner
klarer du dig endnu bedre.
Ja.
- Mrs. Duncan? - Kommer nu!
Jeg har tre kasser dernede, og på dem alle tre står der...
...legetøj.
Hjælper du mig ikke med at pakke dem ud?
- Hvor skal jeg stille de her? - Forsigtig. De skal ned i kælderen.
Hov, kammerat, ville du ikke...
Jeg troede, du kom ned.
Er der noget galt?
- Du ville da sige det, hvis... - Der er ikke noget i vejen, far.
Bare rolig.
Det her bliver alle tiders for os.
Vi kan begynde forfra her.